Jag hoppas du inte tror att beskyller dig för att ha ljugit. För det gör jag inte. Men jag känner att jag orkar inte mer och det är troligen därför min energi sjunker. Jag har aldrig bett om ekonomisk hjälp. Visst jag hade kanske inte fortsatt lika länge, men egentligen är det inte därför jag har kämpat utan mer för att det kändes så rätt med honom. Detta gjorde att jag hoppades vi skulle lyckas. Jag kommer inte leta efter någon annan. Har aldrig  känt mig tvingad att ha ett förhållande. Jag har fått uppleva närhet och jag tror han tycker om mig lite i alla fall, men inte tillräckligt för att umgås med mig en hel dag. Jag orkar inte vara hans sexkompis mer. Där vi träffas någon timme om jag har tur. Ibland får vi kanske till mer än en dag i veckan. Har jag tur skickar han morgonkram eller svarar på min. Men annars ingen kontakt. 
Han har vi ett tillfälle sagt att med mitt jobb kan man inte ha ett förhållande. Särbo är man inte ihop och att bli sambo vet jag inte om jag  vill. Så det som finns kvar är sexkompis  och det kändes bra, men efter måndagens korta möte och sen knappt någon respons denna vecka känns det att jag måste ta ett beslut för att inte gå under känslomässigt. Sen som jag informerade dig om är redan mina pengar slut och det är bara 5 dagar sen jag fick lön så det gör inte saken bättre. Så hur mycket jag än litar på dig. För det gör jag annars hade vi inte fortsatt arbeta tillsammans i två år så har jag inte möjlighet att lyckas med detta åtagande.