ibland är det bra när man blir sjuk för då har man tid att fundera och rensa. Hittade ett brev jag skrev till mig själv för något år sedan om mitt och Fredriks möte. Hur jag kände och tänkte. När jag läser brevet inser jag att efter tre år är det enda som utvecklats är att vi är intima med varandra. 
Dettnkar eller inte finns möjlighet att göra just det du vill precis då är livet här och nu. Jag har inte väntat mig det du påpekar. Jag frågade egentligen enbart om en sak och detta har utmynnat till en lång, dyr och svår process. Tycker det är tråkigt att, efter mer än två år, läsa texten och få den uppfattningen att jag inte har förstått vilket jobb du gör och är missnöjda. 
Jag har försökt att vara så tydlig jag kan, att jag hade önskat jag hade kunnat fortsätta till vi har kunnat avsluta processen och haft möjlighet att betala för allt du gör. Men verkliga livet gör att det inte är möjligt.
Ibland när man läser din text känns det som du skriver om någon annan. Vilket liv jag levt och lever.
När du informerar mig om vad allt kostar tycker jag synd om dig som missar denna inkomst. Hade du informerat mig när jag tog kontakt med er från första början. Hade jag avslutat direkt. När vi sen var igång blev det svårare, eftersom du målade upp en härlig bild om djup kärlek. Sen när jag började få svårt att betala kom det upp att pengar skulle komma. Man gör precis som du säger val och jag gjorde valet att tro på dig tagit lån levt väldigt snålt för försöka avsluta processen, men månaderna går och utgifterna blir högre. 
Börja tvivla att vi når målet oberoende hur mycket jag betalar 